במבט אקטואלי אל סיפור יציאת מצרים, אפשר השנה לספר מחדש את הסיפור הכול כך מוכר כבר מגן הילדים. אף פעם לא שאלנו האם הם באמת רצו לצאת ממצרים? עיון חוזר בסיפור מגלה כי גם שם הייתה מחלוקת שעד היום לא הוכרעה...
ראש הממשלה נתניהו אמר ב- 20 במרץ 2023 בפתח ישיבת הממשלה: ״אני מצפה מהרמטכ״ל להיאבק בתקיפות בסרבנות״. האחריות לטיפוח רוח צה״ל באחוות הלוחמים, בהתמסרות המלאה של כל חייל למשימה, מוטלת כמובן על מפקדי הצבא, בראשם הרמטכ״ל. אולם עצם מוכנות העם להתגייסות מעולם לא הייתה מובנת מאליה. לממשלת ישראל ולהנהגת החברה בכל גווניה, יש אחריות לכינון התנאים הנדרשים להיענות האזרחים לחובת הגיוס. שימור צה"ל מעל ומעבר למחלוקות פוליטיות, חייב להישאר ציווי ישראלי
מחאת טייסי המילואים היא סחיטה אפקטיביות מאוד. אין לנו טייסים אחרים; כי לא הקפדנו לגוון מקורות אנושיים; וגם אם נגוון היום את מקורות כוח האדם לקורס הטייס, יהיו לנו טייסים אחרים רק בעוד שלוש שנים... ובינתיים, הרמטכ"ל זקוק לטייסים השובתים, ומדינת ישראל זקוקה להם. הסחיטה הזו ממקמת אותנו היום בחצי הדרך להפיכה צבאית; ואין לנו אלטרנטיבה.
בקיץ 2005, השתתפתי כמפקד בצה"ל יחד עם עשרות אלפי חיילים ושוטרים במשימה שעבור רבים מאתנו הייתה מנוגדת לעיקר אמונתנו. לא עלה על דעתנו ולא על דעת הנהגת ציבור המתנחלים ותומכיהם, לאיים באי הענות לחובת השרות בצה"ל. כשסיפרתי לאבי, ידעיה הכהן ז"ל, על המשימה שהוטלה עלי, למרות שהיה ממייסדי גוש אמונים ענה לי מיד בלי היסוס: ״אין לך ברירה אתה חייב לציית. ״צה"ל היה עבורו קודש קודשים!
שנה לפריצת המלחמה באוקראינה. היא תמקד בעתיד מאות ואלפי מחקרים, אבל כבר עתה מסמנת לקחים משמעותיים גם למדינת ישראל. גם באיראן וחיזבאללה נערכו בשבועות האחרונים מפגשי למידה מלקחי המלחמה.
עד שהתמסרנו למחלוקת גדולה על סדרי חוק וממשל, אנו הולכים ונלכדים בסכנה נוראה לפיצול לאומי. המחלוקות ביננו בוודאי משמעותיות, אבל אנשים אחים אנחנו, לא רק אחים לנשק, אחים נקודה! בתחומי פעולה רבים אסור לעגל פינות. למכונאי מטוסים בוודאי אסור לעגל פינות בהכנת המטוס לטיסה. אבל התנהלות בין אנשים היא ענין אחר.
כמו חוני המעגל, שהתעורר אחרי 70 שנים לגלות שהמציאות השתנתה, שהסטטוס החברתי שלו נעלם כלא היה, ושאיש אינו מכיר בו ובגדולתו; כך גם מובילי המחאה, גיבורי מלחמת יום הכיפורים - שעסקו בעולמם ובעסקיהם חמישים שנים - התעוררו לגלות שבינתיים, 'הגבינה זזה'. הם סובלים מתחושת זרות וניכור, ומתקשים להסתגל למציאות החדשה; ולמעמדם השונה בחברה הישראלית...
מטפורת הרכבת והמסילה היא הסיפור של הליברליזם הנאור. היא מבוססת על ההנחה, שתפקוד נכון מקצועי ורציונלי מציב את המציאות על מסילה רוטינית ויציבה. מרגע שזה מושג, כמו במערכת רכבות, מדינה זקוקה רק למנהלים נאמנים חרוצים מקצועיים שיגיעו בזמן לעבודה ויתקתקו את ה'סיסטם'...