האויב, מאוחד בתודעת אמונה אסלאמית ומחויב לרעיון ההתנגדות (המוּקאוומה), נשבע להמשיך במלחמה לאין קץ. בשנים הקרובות תיבחן יכולתה של מדינת ישראל להמשיך להתקיים כבשורה לעם היהודי בארץ ובתפוצות. המלחמה חייבת להימשך בתבונה, בהתמדה, ובאמונה בהכרח הניצחון.
הדיווח על הצעה לעסקת חטופים שבין תנאיה כלולה תביעה לנסיגה ישראלית מלאה מרצועת עזה וסיום מוחלט של המלחמה, מציגה לישראל הצעה שכולה תבוסה. היא סוללת את הדרך להישרדות ארגון החמאס ולסיום המלחמה בלא יותר מעוד סבב לחימה.
במלחמה הארוכה והמורכבת, ההולכת ונמשכת אל האביב ואולי גם אל סוף השנה, בלי אחריות משותפת בין מערכות הביטחון ובין הדרג המדיני, מדינת ישראל לא תגיע לניצחון.
“עומדים אנו במשמרת... וּבְיָדֵינוּ הָרוֹבִים... גּוֹרָל יָחִיד - גּוֹרָל הַכְּלָל, לָאֵשׁ נִכּוֹן כֻּלָּנוּ יַחַד... עִם שַׁחַר נֵצֵא לִקְרַאת שֶׁמֶשׁ לִבְנוֹת, לִנְטֹעַ וְלַעֲדֹר; נִשְׁכַּח אֶת זְוָעַת לֵיל אֶמֶשׁ כִּי נַאֲמִין בְּזֶה הַדּוֹר... כמה שונות מילים אלה מכל מה שסיפרו לנו על עצמנו, עד ה- 7 באוקטובר 2023, וכמה הן מהדהדות היום!
המצב שהתפתח בגבול לבנון מאז תחילת המלחמה באוקטובר, לכד את מדינת ישראל במבוכה קשה. איומי חיזבאללה הולכים ומתעצמים ותהליכי הסחיטה מול ישראל הולכים ומשתכללים. אין זו חולשה להכיר במבוכה כנקודת מוצא לברור אסטרטגי.
מומחים לאסטרטגיה וגם הציבור מסרבים לנטוש את הציפייה שמלחמה תתנהל על פי תוכנית, בשליטה מלאה ומחושבת מראשיתה עד סיומה. אבל מלחמה היא תופעה כאוטית בטבעה. על כן, עם התפתחות המלחמה, מטרות המלחמה מחייבות בחינה והתאמה.
כיצד לא ראו בכירי צה"ל את שראו התצפיתניות, ואת מה שיכול היה לראות כל מי שעיניו בראשו ומתבונן על המתרחש בקרבת הגבול? את מלכודת השקיעה האובססיבית לתוך הפרטים על חשבון השלם, אנו מכנים 'מיקרו ניהול' (Micromanagement): "מרוב עצים לא רואים את היער". פרנץ קפקא תרם לתופעה דימוי משלו, רק שאת מקום העצים ממלאים מקורות המים השונים, ואת מקום היער ממלא הים...
בימים אלה, בעיצומה של מלחמה קשה עם חמאס ועם כלל גורמי המערכת שנבנתה בהכוונה איראנית נגד מדינת ישראל, יש ענין מיוחד ומעשי בספרו החדש של שגיא פולקה על החשיבה האסלאמית החדשה: "לחשוב אסלאמית- בחינת השיח המוסלמי בן זמננו, הבנת שפה ותרבות כמפתח להכרת השכנים", שראה אור בהוצאת מערכות ומרכז משה דיין, ב- 2023.
ראוי לשאול את נציגי הנשיא ביידן, למה הם מצפים להצליח ברצועת עזה במאמץ לשיקום ובניית סדר שלטוני תקין, בשיטה שכשלה להם באפגניסטאן ובעיראק, בכישלון מהדהד? איך ימנע 'מודל המדינה הכפולה שאנו חווים בעיראק, בסוריה, בתימן וגם ברשות הפלסטינית, שבו במקביל למדינה הרשמית על מנגנוניה החוקיים - הזוכים להכרה בינלאומית - מתקיימת ומתפתחת ישות חתרנית חמושה, בעלת השפעה בכל עבודת מנגנוני המדינה?
במדינות המזרח התיכון הולך ומתפתח מודל מדינתי חדש: מדינה כושלת, שלכאורה מתנהלת כמדינה רשמית - ויש לה מעמד חוקי ובינלאומי של מדינה בין המדינות - אבל בתוכה היא מקיימת ישויות חתרניות חמושות, שמקדמות טרור ומאבק מחד גיסא, ונהנות מהלגיטימציה שלה מאידך גיסא. מדינות כאלה התהוו בעשורים האחרונים בלבנון, בעיראק, בסוריה, בתימן וגם ברשות הפלסטינית.